Dances.with.Wolves.DC.1990.720p.BluRay.x264-BestHD
"Dansează cu lupii" dramă-indieni,SUA,1990, 7 premii Oscar
- E ultimul ? - Nu știu.
Oricum, nu mai avem eter.
Iisuse Hristoase !
Hei, tu ! Ăsta e ultimul ?
Doamne, ce murdărie !
Bine, cel puțin, că nu e cangrenă.
O să fie, dacă nu ne mișcăm mai repede.
Nu mai văd nimic, nu-mi pot ține ochii deschiși.
Îmi pare rău.
Hai să bem o cafea! Ăsta poate aștepta câteva minute.
Dumnezeule!
Dă-mi luneta!
- Oamenii lui Tucker ? - Da, domnule, cred că da.
De când stau așa ?
I-am găsit de dimineață. Erau aici de două zile.
Dumneavoastră sunteți, d-le locotenent?
Lepădături.
Haideți... mai bine v-ați adăposti.
Nu glumesc, băieții sunt trăgători buni. Haideți, la adăpost !
Așa.
Ați fost la spital ?
N-a fost bine.
Ce se întâmplă aici ?
Ce se întâmplă ?
Pare întrebarea potrivită.
Întrebați-l pe maior !
Numai că el nu știe
și e și ocupat.
Ocupat să afle de ce nu mai au ofițerii rație
la înghețată de piersici.
Desigur, vă puteți adresa și generalului.
Venit să vadă spectacolul.
Da', tot ce știe e că n-are ce vedea.
Ceea ce nu e în totalitate corect pentru că am făcut un balon...
...dar l-au împușcat înainte să ne ridicăm de la pământ.
Nimeni n-a încercat să atace. A fost liniște toată ziua.
Acum, maiorul se uită la general.
Se gândește: "Mai bine fac ceva".
Știți ce vrea să însemne asta ?
Eu, sigur, n-o să fiu primu' care-o ia peste câmpu' ăsta.
E de presupus că ăștia iau bătaia exact ca noi.
Ai lu' Tucker sunt vânjoși ca niște lebădoi.
Așa încât, singurele lor victime au fost trei vaci cu lapte.
Sigur, lucrurile-s pe schimbate.
Nemernicule !
Știți, unii dintre băieți spun că nici n-ar trebui să luptăm...
... am putea tranșa toată chestia la o partidă zdravănă de poker.
Ai vrea s-o vezi pe asta ?
O ceată de flăcăi stând în mijlocul câmpului...
... și jucând cărți, nu ?
Ce e asta, domnule ?
Arată ca o sinucidere.
Tucker !
Ce face ăla ?
- Ce i-ai spus ? - Nimic.
Vino înapoi, nemernicule ! Întoarce-te !
- A doua oară nu mai faci tu asta. - Mie-mi convine.
Iartă-mă, Tată !
- Se întoarce! - Vine, băieți!
- Gata! - Îl am în cătare.
Nu...
Nu... Să nu-mi tăiați piciorul !
Odihnește-te, băiete, o să-ți păstrezi piciorul.
Dumnezeu mi-e martor că rămâne al tău.
- Adu, ambulanța mea ! - Vă rog ?
Cheamă ambulanța mea ! Și chirurgul !
Avem un ofițer, unul care valorează ceva zace aici.
Ciudățenia vieții e incomensurabilă.
Încerc să găsesc moartea ...
și sunt ridicat la rangul de erou în... viață.
L-am primit și pe Cisco,
animalul credincios, care m-a cărat prin focul armelor.
Și pentru deplină recuperare medicală, mi s-a oferit transferul oriunde aș fi dorit.
Măcelărirea continua, în est, când am sosit la Fortul Hayes...
o insulă de oameni și materiale... înconjurată de nesfârșita mare a preriei.
Să trăiți, d-le locotenent!
Unde-l pot găsi pe maiorul Fambrough?
Pe-aici, la capătul coridorului. Mulțumesc.
Locotenentul John J. Dunbar.
Locotenent John J. Dunbar ?
-Da, domnule. -"Da, domnule"...
Luptător cu indienii ?
Nu v-am înțeles.
Se spune că vei fi trimis la graniță. Granița cu țara indienilor.
Am dedus că ești un luptător anti-indieni.
N-am ajuns la poziția mea, fiind un idiot.
-Nu, domnule. -"Nu"...
Aici scrie că ai fost decorat.
Da, domnule.
Și te-au încartiruit aici ?
De fapt, sunt aici la cererea mea.
Adevărat ? De ce ?
Întotdeauna, mi-am dorit să văd Frontiera.
Vrei s-o vezi ?
Da, domnule. Înainte de a dispărea.
Deștept băiatu' ăsta din fața mea.
Domnu'...
... Cavaleru.
Vei fi un cavaler rătăcitor.
Te prezinți la raport la căpitanul Cargill
de la capătul pământului, la Fort Sedgewick.
Sigiliul meu personal te va apăra...
pe teritoriul unei țări ostile și sălbatice.
- Mă întreb... - Da ?
Cum ajung acolo ?
Crezi că nu știu ?
Nu d-le. Mă gândeam că eu nu știu.
- Da, d-le, asta chiar nu știu... - Bagă limba-n gură !
Întâmplător, sunt într-o bună dispoziție. Îl vezi pe țăranul ăla ?
Își zice Timmons.
Pleacă spre Fort Sedgewick chiar după-amiază. Poți merge cu el.
Știe drumul. Mulțumesc, asta e tot.
Domnu' Cavaleru...
M-am pișat pe mine...
... și nimeni nu mă poate ajuta.
Pentru călătoria ta !
Și pentru a mea !
Dii !
Dă-i bătaie, Jim! Dii!
-Ia asta pentru mâine. -Da, domnule.
Voi avea coroana acum.
-Sir? -Voi avea coroana acum!
-Mă scuzați, d-le. -Ești surd, boule?
Am zis că voi avea coroana chiar acum!
Acum!
Nu.
-Vă aduc coroana. -Nu.
Sir?
D-le maior?
Regele e mort.
Trăiască regele!
Luați copiii de-aici, vă rog!
Dii Jim și dia Jake!
Hai, căluțu' meu!
Ce dracu' a fost asta ?
Ce e asta ?
Ce dracu' e ?
De ce nu pui asta în cartea ta ?
De ce nu-l mai am pe vechiul meu tovarăș de drum. Mi-ar fi plăcut să-mi fie în preajmă toată viața.
Știu că e bine intenționat, deși e, poate, cel mai jegos om pe care l-am întâlnit vreodată.
Cât de departe este Fortul?
E departe.
Cât de departe?
40, poate 50 de mile.
Ce-i atâta grabă către Fort Sedgewick?
Acolo va fi postul meu.
Casa mea.
Nu ești greu de mulțumit, să știi de la mine.
Uite acolo.
Ce-i acolo?
Cineva în est spune, de ce nu scrie?
Tâmpitule.
Trezește-te, Timmons !
Sus!
Scoală!
Hai sus!
Sus!
Ceva m-a împuns în dos. Tu ai fost ăla ?
Dracu' s-o ia!
Trebuia să fie o curea.
Caporalul Guest?
Nu trebuie să vorbești cu mine, doar, te rog, ieși afară.
E sfârșitul.
Strânge oamenii în fața reședinței mele.
Voi mă urâți.
Dar eu nu simt la fel pentru voi.
Ați rămas aici.
Ați rămas după ce ne-au luat toți caii.
Ați rămas după ce ceilalți au dezertat.
Ați rămas după ce armata a uitat să ne mai aprovizioneze.
M-am uitat la căruța aceea de la Fort Hayes...
ca și voi...
zi mizerabilă, după zi mizerabilă.
Tot ce pot spune e că sunt mândru de voi.
Acum strângeți-vă lucrurile, oameni. Părăsim locul acesta.
Armata se poate duce naibii.
Dați-i drumul.
Strângeți-vă lucrurile.
Cum de n-am văzut vreun bizon?
N-ai să vezi nici un împuțit de bizon.
Nu poți. Uneori nu-i vezi cu zilele.
Alteori sunt peste tot ca volănașele pe-o curvă !
- Ho ! - Dar indieni ?
Indieni ? Arză-i-ar focu' !
N-o să-i vezi prea curând, decât, poate, blestematele lor de hoituri !
Numai hoți și cerșetori.
Hoo ! Stai !
Uite marea scofală pentru care ai venit până aici.
Hai jos !
- De ce ? Nu e nimic acolo. - Fiindcă așa spun eu.
Jos, acolo!
Hii ! Hai acolo, pui de cățea !
Nu e nimic aici, locotenente.
Nu e nimic aici, locotenente!
Locotenente !
Au fugit toți sau au mierlit-o.
În regulă. Hai să descărcăm!
Cum ? Lăsăm tot aici ?
Rămân și eu.
Păi, nu e nimic aici, locotenente.
Pentru moment. Nu știu ce s-o fi-ntâmplat.
Lucrurile stând așa cum stau,
n-avem decât să ne luăm picioarele la spinare.
Aici e postul meu.
- Postu' meu ? - Da, ăsta e.
Post ? Doamne ferește !
Ce ești nebun, locotenente ?
Nemernicu' ăla.
- Iisuse Hristoase ! - Ăsta e postul meu.
În regulă, da' lasă dracu' ăla!
Astea sunt proviziile garnizoanei. Acuma, mută-ți curu' de pe capră...
Lasă ăla! Și ajută-mă la descărcat!
Stăm nițel de vorbă, lasă-l jos !
Le spun eu unde sunteți.
Bine.
Mult noroc, locotenente !
Mulțumesc !
Hii Jake, Jim !
Bravo, catârașule ! Așa Jim !
Hai băieți ! Tare acum !
Buni băieți.
Am ajuns ca să găsesc Fortul pustiu.
Aștept întoarcerea garnizoanei sau ordin de la Cartierul General.
Postul e... în condiții foarte proaste...
... și am decis să mă conduc singur: curățenia începe mâine.
Alimente sunt pe săturate, iar locurile mai frumoase decât în visurile mele.
Nu poate fi nicăieri mai frumos.
Cal rău !
Animalele din lac n-au fost otrăvite.
Au fost toate împușcate.
Dar de ce? De antrenament?
Nu mai aveau vlagă?
Cred că oamenii de aici erau înfometați.
Dar risipa asta putrezită spunea contrariul.
Bordeiele sunt un mister și mai mare.
Ce i-ar fi putut face pe oameni să locuiască în bordeie?
Poate că le era frică.
Poate a fost un soi de revoltă.
Nu-mi dau seama din indiciile rămase aici.
Poate când voi fi mai liniștit voi afla răspunsul.
Numai o față-palidă poate face un foc pe care să-l vadă oricine.
Or fi mai mulți.
Poate trei sau patru.
Știu trei sau patru...
...care nu vor mai ajunge acasă.
N-o să rămână nimic.
Noi n-avem puști.
Fețele-palide sigur au.
E greu de spus câți pot fi acolo.
Hai, lasă asta. Să mergem acasă.
Hai.
Mai degrabă aș muri...
...decât să văd un firicel de fum pe pământurile noastre.
El nu va avea liniște până nu vor fi morți toți ai noștri.
"Și dacă eu..."
Oh, uite ce-am ajuns.
Nu-mi chinui catârii
Stai.
Oprește-te!
Te rog, nu chinui catârii.
Sunt mulțumit de eforturile mele de până acum.
Cu toate îmbunătățirile pe care le-am adus, totuși, au rămas semne ale urâțeniei de care n-am putut scăpa.
O rană neglijată mult timp și care ca o vânătaie, va fi greu de vindecat.
Au trecut aproape 30 de zile.
Am ajuns să-mi placă viața mea la Fort Sedgewick.
Mai ales călătoriile de recunoaștere cu Cisco.
În fiecare zi, mergem mai departe în preerie și fiecare descoperire...
mare sau mică, devine atașată memoriei mele pentru totdeauna.
Pare că am fost abandonat, pentru că nimeni n-a venit încă după mine.
Pot presupune doar că e o problemă, pe care armata o va rezolva în curând.
Poate exagerez cu optimismul...
dar când mă uit la vest spre orizont...
nu încetez niciodată să sper că un pluton poate fi acolo.
Încă nici un semn de la comandamentul căpitanului Cargill.
Deși bine aprovizionat, am decis raționalizarea bunurilor...
ca și cum ar fi un post cu efectiv complet.
A apărut un lup care pare foarte interesat de ce se petrece aici.
Nu pare un pericol.
Și alături de Cisco, mi-a fost singura companie.
A apărut în fiecare după-amiază din ultimele două zile.
Are șosețele albe la ambele picioare din față.
Dacă mai vine și mâine,...
am să-i spun "Șosețică".
Aproape o lună și nimeni n-a venit.
Cu cât persistă aceste condiții...
cu atât mai puțin înclinat sunt să cred că va veni cineva.
Ploaia m-a ținut înăuntru deja de aproape două zile...
și am început să meșteresc ceva.
Mă simt foarte singur acum...
dar pot spune fără să mint că nu sunt nefericit.
#Cum să mă mărit eu oare
#Când nimic n-am în spinare?
#O, soldat, soldat, soldat
#Nu mă vrei în al tău pat?
#Asta până lupta cruntă-ți cere să te iei la trântă.
#Cum să mă mărit eu oare
#Când nimic n-am în picioare?
#Cum să mă mărit eu oare
#Când n-am nici pălărioare
#O, soldat, soldat, soldat nu mă vrei în al tău pat?
#Asta, până lupta cruntă-ți cere să te iei la trântă.
#Nu sunt chiar urâtă tare
#Și-s nevastă ca oricare.
Hei, tu!
Am stabilit primul contact cu un sălbatic indian.
A venit la fort și a-ncercat să-mi fure calul.
La apariția mea, s-a speriat și a tulit-o.
Am hotărât să îngrop tot armamentul și muniția în exces pentru a nu cădea în mâinile inamicului.
Am păstrat doar strictul necesar pentru mine.
Plimbările mele călare au fost reduse la scurte patrulări...
ținând tot timpul fortul sub observație.
Și fac pregătiri pentru o altă vizită.
Nu știu câți mai pot fi în vecinătate...
dar presupun că acolo unde este unul cu siguranță mai e un altul.
Majoritatea muncii mele s-a concentrat pe crearea unei iluzii...
de putere și stabilitate.
Sunt încă singur, totuși dacă trupele nu sosesc mai repede...
totul poate fi pierdut.
Pasărea care lovește a stat singur în aceste ultime zile.
Nu-mi place să văd vraciul nostru plimbându-se atât de singur.
Ce spune soția lui?
Spune că e tăcut și nu zice nimic.
Nu asta te-am întrebat.
Atunci ce m-ai întrebat?
Ce a spus?
Ea a spus că e tăcut zilele astea.
Asta a spus.
Ai grijă ca carnea mea să fie moale.
Mă dor dinții.
Pot să intru?
Nu, lasă-l să stea cu mine.
Pământurile noastre par bune în vara asta...
...dar nu m-am dus să văd.
Dar bizonii au întârziat.
Și mereu mă îngrijorez pentru burțile copiilor noștri.
Mă gândeam la un dans.
Da. Un dans e mereu o idee bună.
Ar fi bine să avem un semn puternic.
E o chestie amuzantă apropo de semne.
Știm când sunt proaste sau bune.
Câteodată sunt stranii și e greu să le înțelegem.
Un om înțelept s-ar gândi numai la lucrurile astea.
Dacă e încă nelămurit, ar spune cuiva.
De exemplu ți-ar putea spune ție sau mie.
Un om înțelept mereu face asta.
Am văzut un astfel de semn.
Serios?
Am văzut un om.
Un bărbat alb, gol.
Sigur era un bărbat?
I-am văzut sexul.
Ai vorbit cu el?
Nu.
Au trecut deja două zile și nimic.
Prezența mea aici trebuia semnalată până acum.
Am făcut toate pregătirile care mi-au venit în minte.
Nu pot realiza o bună apărare, singur...
dar voi încerca să fac o bună impresie când vor sosi.
Aștept.
Post-script...
bărbatul pe care l-am întâlnit era deosebit de bine clădit și arătos.
S-ar putea să fie bun.
Sau un șef alb cu abilități speciale.
De aceea ar trebui să vorbim cu el.
Nu-mi pasă de vorbirea asta despre o față-palidă.
Orice-ar fi, nu e un Sioux și asta îl face un nimic.
Când aud că vor veni mai multe fețe-palide, îmi vine să râd.
Am luat o sută de cai de la astfel de oameni.
N-au simțul onoarei.
Călăresc prost. Trag rău.
Și sunt foarte murdari.
Soldații ăștia nu trec nici măcar o iarnă pe aici.
Și se spune că sunt viguroși?
Cred că toți or să piară foarte curând.
Cred că pe nebunu' ăsta l-au pierdut.
Cuvintele lui Vânt în Plete sunt cumpănite și le-am ascultat.
E adevărat că fețele-palide sunt o rasă inferioară foarte greu de înțeles.
Să nu greșim însă: ei vin.
Și dușmanii noștri știu asta.
Eu, când văd un om singur, fără teamă, pe pământul nostru...
...nu gândesc că el e pierdut. Trebuie să aibă ceva leacuri întăritoare.
Văd pe cineva care poate vorbi...
...pentru toate fețele-palide care vor veni.
Eu zic că ăsta e un om cu care ne putem înțelege.
Gheară de Pasăre vede departe și asta e foarte bine.
Numai că omu' ăsta nu ne va acoperi colibele și nici nu ne va hrăni copiii.
Pentru noi, e un nimic.
O să mă duc cu câțiva oameni...
și-o să băgăm niște săgeți în față-palidă.
Dacă are leacuri, n-o să i se-ntâmple nimic.
Dacă n-are, va fi mort.
Nimeni nu poate să-i spună altuia ce trebuie să facă.
Uciderea unei fețe-palide nu e ceva ușor.
Dacă omori unu', mulți alții vor veni în loc.
E ușor să te încurci în asemenea întrebări.
E greu să știi ce-i de făcut.
Trebuie să mai vorbim despre asta.
Asta am avut să vă spun.
Ce s-a întâmplat acum?
Nu credem că este o idee chiar atât de bună.
Dacă luăm calul feței palide...
...se vor face cântece despre noi.
Poate.
Ne vor cere nouă să mergem în raiduri.
Cine ia calul?
Eu.
Eu, dar împărțim. Cine poate să spună că ăsta nu e un plan măreț?
E mereu la fel.
De fiecare dată.
Da, domnule, am. Nu, o să cer, domnule.
Vom fi eroi!
Se vor scrie cântece despre noi.
Ce s-a-ntâmplat?
Nu știu, brațu' nu mă mai ajută.
Nu trebuia să cazi. Acu' o să dăm de necaz.
A fost ideea ta.
Eu am vrut numai să luăm calu', nu să cazi.
Vidră s-a rănit.
La ce te uiți? Eu sunt rănit.
O să fiu când tata va afla. Arcul lui va fi pe spatele meu.
Sunt Vânt în Plete.
Nu mi-e frică de tine.
Înțelegi?
Potera care s-a dus împotriva Uteșilor s-a întors.
Sunt multe inimi pe pământ.
Înțeleg că am greșit.
Toată vremea am așteptat.
Ce-am așteptat?
Să mă găsească cineva?
Sau ca indienii să-mi fure calul?
Să văd un bizon?
De când am venit la post, am mers ca pe ouă.
A devenit un obicei prost și m-am săturat.
Mâine dimineață mă duc la indieni.
Nu știu dacă e o idee foarte înțeleaptă...
dar am devenit o țintă și asta face o impresie foarte proastă.
Am terminat cu așteptarea.
La ce te uiți?
La naiba!
Nu. Așteaptă.
Așteaptă.
Ai nevoie de ajutor, ești rănită.
- Ai nevoie... - Nu!
Dă-mi voie. Ai nevoie de ajutor.
Ai nevoie de ajutor. Ești rănită. Lasă-mă să te ajut.
Ești rănită.
Nu!
E rănită.
Nu ești binevenit aici!
Nu, ea e rănită.
Pleacă de-aici.
Nu te dorim. Pleacă departe de noi!
Opriți-vă!
Soldatul n-a venit să lupte.
El pleacă și noi o să-l lăsăm.
Sunt de acord cu Gheară de Pasăre.
O să coborâm și-o să vorbim cu față-palidă.
Și să aflăm de ce a venit aici.
Dacă sfatul va hotărî să-i vorbim...
...așa vom face.
Dar eu cred că nu e bine...
...un șef așa de mare ca Zece Urși...
...se coboară la la nimicul ăsta de intrus...
...care are un singur cal deștept și câteva haine de față-palidă.
Nu mă duc.
Ba, ai să te duci!
Și tu te duci!
Asta-i tot ce-am avut de spus.
Bine ați venit!
Salut!
Haideți.
Vă rog să ședeți.
Stați jos!
Așteptați... o clipă.
E cu mintea dusă.
Tatanka. Bizon.
- Bizon. - Tatanka.
Bizon. Tatanka.
Năbădăiosul ăsta, cum îi spun eu, e un flăcău solid.
Sper să nu vă înfruntați vreodată cu el.
Despre cel mic, pot spune că pare cinstit și foarte direct.
Îmi place cel liniștit foarte mult.
E răbdător și-i place să învețe.
Pare dispus la comunicare.
Trebuie să fie cineva printre ai lui.
Bizon.
Am făcut o impresie și mai bună la următoarea lor vizită.
Am folosit râșnița de cafea ceea ce nici unul nu mai văzuse până atunci.
Cafeaua nu e bună?
Poate e prea tare. E prea tare?
Zahăr.
Pune în.
Gustă-l.
Zahăr.
Vrei?
Dorești puțin?
Este o grămadă.
Ok.
Da.
E plăcut ca, în sfârșit, să ai companie.
Multe au rămas nespuse totuși și au început să-mi placă...
mai ales cel tăcut, voiau ceva de la mine.
Le-am dăruit cafea și aproape tot zahărul.
Oricum nu credeam că o să ajungă.
Cred că s-au pus bazele...
unor relații foarte bune.
Stă cu Pumnul ridicat.
Vom discuta puțin.
Rănile tale se vindecă frumos?
Da, așa e.
Te simți bine în familia mea?
Sunt bucuroasă să fiu aici.
Îmi lipsește bărbatul meu.
Poate te măriți din nou când o veni timpul?
Poate.
Noi avem nume pentru multe locuri de unde vin fețele-palide.
Ei năvălesc peste tot.
În curând vor fi și la noi.
Omu' ăsta care trăiește la vechiul fort...
Am fost la el și cred că e un om bun.
Mă tem de omul alb de la fort.
Mi-e teamă că el le va spune altora că sunt aici.
Mi-e frică să nu mă ia de aici..
Am auzit că îi iau pe oameni.
Toți războinicii vor lupta cu ei dacă vor încerca.
Nu înțeleg limba feței-palide.
Nici el n-o vorbește pe-a noastră.
E mult timp de când n-am mai vorbit.
Vreau să încerci.
Nu știu cum.
Ba știi.
Nu pot.
Nu pot. Am uitat-o. A murit în mine.
Nu ți-o cer pentru mine. O faci pentru toți ai noștri.
El știe lucruri despre fețele-palide pe care noi nu le știm.
Așa că trebuie să-ți amintești.
Nu pot.
O să vorbească feței-palide?
Nici nu vrea să-ncerce. E-ncăpățânată.
Ea plânge mereu.
Poate că greutatea vine de la tine.
Christine!
Ia-le, Joe! Ia găinile!
Billy, pleacă de lângă cățeluși.
La naiba!
Ia copiii și mergeți în casă!
Repede!
Christine!
Christine, unde ești?
Sunt aici, mamă.
- Dă-te jos acum. - De ce?
Fă-o.
Stai acolo unde ești. Întoarce-te. Mă auzi?
Joe, treci în casă chiar acum!
Willie!
- Cine e, Willie? - Parc-ar fi Pawnee.
Tatăl meu și al tău vorbesc cu ei.
- Ce-or fi vrând? - Habar n-am.
- Dă-i înainte, l-ai auzit doar. - Ieșiți afară!
Fugi, Christine!
Am spus să fugi!
Joe!
Christine!
Mami!
Hai vino Șosețică. Șuncă.
Șosețică, la fel ca și Cisco, mi-a devenit prieten de nădejde.
Încă nu vrea să mănânce din mână...
dar ochii și urechile lui dau alarma ori de câte ori ceva nu-i în regulă.
Tatanka.
Nu.
N-am văzut nici un bizon.
Regret.
Vă e... foame?
Vreți ceva de mâncare?
Am mâncare, multă.
Nimic din ce mi s-a spus nu e adevărat.
Nu sunt nici cerșetori, nici hoți.
Și nici sperietoare așa cum au făcut din ei.
Din contră, sunt oaspeți politicoși și au un soi de umor, care-mi place.
Comunicarea merge greu, totuși,...
iar Tăcutul e la fel de stânjenit ca și mine.
Mare parte din progresul nostru s-a bazat mai mult pe ratări...
decât pe succese.
Mă gândeam să întreb despre femeie, dacă mai trăiește sau nu,...
dar pare foarte complicat. Subiectul depășește posibilitățile noastre.
Un lucru e clar, totuși. Nu sunt bizoni.
Și asta e foarte important pentru ei.
Întâlnirea de ieri a fost parcă și mai bună.
Pare că am fost invitat în sat. Mă gândesc să accept.
Te așteptam.
Spune-i că suntem foarte fericiți că a venit.
Salut.
Tu...
...aici.
Bine.
Mulțumesc. Mă simt foarte bine.
Mă simt foarte bine.
Întreabă-l de ce a venit la fort.
Fortul soldaților.
Așteaptă.
Care sunt numele voastre?
- Numele? - Cum îl cheamă?
El are dreptate. Trebuie început cu prezentările.
El...
Ghea.
Ghea?
Ghea... și mai cum.
Gheată?
Ghete?
- Gheară... Gheară...
Pasăre? Gheară de Pasăre.
Gheară de Pasăre.
Ce e el...?
Uh... E Șeful?
Nu.
E... un-om-sfânt.
Sfânt.
Numele tău?
- N... Nu știu... - Cum ți se spune?
Stă d.
Stă drept?
Stă.
Stă. Numele tău e Stă.
Stă.
- Cu... - Cu?
- Cu. - Cu?
Pumn?
Da.
Stă cu Pumnul Ridicat?
Stă cu Pumnul Ridicat.
Eu sunt John Dunbar.
John Dunbar.
Dumb Bear (Urs Nătărău).
Nu, nu Dumb Bear (Urs Nătărău).
Dunbar.
Dun...
Bar.
Nu Dumb Bear.
Dunbar.
A fost un foarte plăcut moment de cunoaștere cu indienii.
O femeie indiană vorbește englezește...
și în felul ăsta am făcut progrese vizibile.
Ea e albă, și, deși nu pot ști cum a ajuns să stea cu acești oameni...
pot spune că nu e o captivă.
Deși nu mă tem...
nu mă simt bine primit de toată lumea din sat.
Cred că venirea mea aici a fost ideea lui Gheară de Pasăre.
E foarte entuziast și, precum doi copii...
suntem amândoi nerăbdători să aflăm mai multe despre celălalt.
Dar m-am trezit reținut.
Din anumite motive sunt reticent în a răspunde întrebărilor puse de ei.
O fi simțul datoriei din mine...
dar ceva îmi spune să nu fiu prea limbut.
Mi-a plăcut foarte mult să revin la Fort Sedgewick.
Mă gândesc deja la o nouă vizită la vecinii mei...
dar fortul e totuși casa mea.
Rămân vigilent conform vechii mele neîncrederi dar sper...
ca negocierile mele aici să dea roade.
Bizon!
Bizoni! Am văzut bizoni!
Bizoni. Bizoni. Bizoni.
Tatanka.
Tatanka?
Da.
Călăreții au fost trimiși să le ia urma.
În timp ce eu îmi rezolvam problemele la Sedgewick...
tribul își vedea de drum.
Eficiența oamenilor și viteza cu care se mișcau...
ar fi impresionat orice comandant militar.
Atmosfera e încinsă și, peste noapte, am ajuns dintr-o persoană îndoielnică...
la un nivel cu totul nou.
Sunt gratulat cu zâmbete largi și priviri de apreciere.
Pe scurt, am devenit o celebritate.
Loo ten tant!
- Loo ten tant! - Loo ten tant!
Iscoadele au luat urma exact acolo unde le spusesem eu.
N-a fost mare ispravă.
O uriașă brazdă întoarsă de pământ ajungând până la orizont.
Numărul bizonilor care au creat această imagine de necrezut...
era foarte greu de imaginat.
Loo ten tant!
Cine a putut face așa ceva?
Câmpul era martorul acuzării...
că au fost oameni fără caracter și fără suflet,...
care nu respectă obiceiurile siouxilor.
Urmele de căruță care se vedeau nu lăsau nici un dubiu...
și inima mi-a tresărit, înțelegând că nu puteau fi decât vânători albi.
Glasurile atât de bucuroase de dimineață...
erau acum la fel de tăcute ca și bizonii morți lăsați să putrezească pe vale,...
măcelăriți numai pentru limbi și pentru pieile lor de preț.
Loo ten tant.
Era clar acum ceea ce se întâmplase...
și inima mea a înghețat în timp ce încercam să mă conving singur...
că albii care au fost uciși erau oameni răi și meritau să moară.
Dar degeaba.
Am încercat să cred că Vânt în Plete și Gheară de Pasăre...
și ceilalți care au luat parte la omor nu erau fericiți că au făcut-o.
Dar erau.
În timp ce mă uitam la fețele familiare, mi-am dat seama că diferența dintre noi...
era mai mare decât mi-aș fi imaginat vreodată.
Au sărbătorit noaptea vânătoarea ce va să vină,...
dar era greu să știi unde va fi.
Nu știu dacă ei au înțeles, dar eu n-am putut dormi în mijlocul lor.
Nu au fost nici priviri și nici acuzări.
Era doar incertitudinea unui popor incapabil să-și prevadă viitorul.
Cum te simți? Ți-e bine?
Nu pot.
Nu, Sunt.. Sunt plin.
Sunt plin și nu pot povesti mai departe.
Nu.
Vrei s-o încerci?
Vrei?
Poftim.
Nu pot. E prea mult.
Bună afacere.
E... E un schimb bun.
Nu, nu, Nu pot, Sunt plin și... obosit.
Nu!
Loo ten tant! Loo ten tant!
Tatanka. Mare tatanka.
Tatanka mare.
Aia e pălăria mea!
Tu porți pălăria mea.
E pălăria mea.
Am găsit-o în prerie. E a mea.
Nu, tu...
Pălăria mea.
Aia aparține locotenentului.
A lăsat-o în prerie. Nu i-a mai trebuit.
Bine, dar vezi că acum o vrea.
Cu toții știm că e o pălărie de soldat.
Știm bine cine o poartă.
Dacă vrei s-o păstrezi, e-n regulă,
dar oferă ceva în schimb.
Bună... afacere.
Aici erai.
Vino aici, Cisco.
Se pare că fiecare zi se termină aici cu un miracol.
Și orice ar fi Dumnezeu, Îi mulțumesc pentru ziua asta.
Să rămânem mai mult nu mai avea rost.
Aveam atâta carne că abia o puteam duce.
Am vânat trei zile, pierzând cam șase ponei,...
și numai trei oameni au fost răniți.
N-am mai întâlnit oameni atât de puși pe râs,...
atât de devotați familiei, atât de dedicați unul altuia.
Și, cu singurul cuvânt care îmi vine acum în minte, asta înseamnă armonie.
De multe ori m-am simțit singur,...
dar până în această după-amiază...
niciodată n-am simțit singurătatea absolută.
INTERMISSION
Am făcut o lungă patrulare azi.
Nu e nimic de raportat.
Timpul pare irelevant exceptând faptul că sunt plictisit...
și că aceste ore de singurătate par nesfârșite.
Mi-e dificil să găsesc vreun pic de entuziasm...
pentru îndatoririle mele regulate de aici.
Și fortul arată semne serioase de neglijență.
Adevărul este că îmi lipsește compania noilor mei prieteni.
Îmi amintesc toate chipurile lor, dar asta nu-mi e de ajuns.
Mâine, am să mă duc acolo neanunțat.
Sunt vecinii mei, nu? Pe cine poate deranja asta?
Până la urmă sunt vecinii mei.
Sunetele nocturne deveniseră atât de familiare că erau reconfortante.
Viața mea în prerie este bună și sunt mulțumit de aproape tot.
Indienii au o mare atracție pentru mine care merge mai departe decât curiozitatea.
Există o anumită înțelepciune în ei și sunt atras de ei...
pe căi mult mai puternice decât datoria mea de militar.
Doamne, fugi acasă!
La naiba.
Fugi acasă!
Pleacă!
Fugi acasă, Șosețică!
Lup rău!
Ai avut dreptate. E un alb special.
Ar trebui să aibă un nume adevărat.
E toamnă și petrec mai mult timp decât niciodată cu prietenii mei.
Mi-au dat o colibă în care mă simt foarte bine.
Vorbim în fiecare zi, dar simt că Gheară de Pasăre e suspicios.
Tot timpul vrea să afle câte "fețe-palide" vor mai veni.
Îi spun că ei doar vor trece pe-aici și nimic altceva,...
dar spun doar jumătate de adevăr.
Într-o zi, vor fi prea mulți, dar nu pot să-i spun asta.
Sunt sigur că Stă cu Pumnul Ridicat știe că eu ascund ceva,...
dar spre meritul ei, nu spune nimic.
Se pregătește un mic război contra Pawneelor foarte curând și mi s-a cerut să plec.
Simt că am făcut o greșeală procedând așa...
dar nu mi-am putut comanda s-o iau înapoi.
Sunt prietenii mei și din puținul pe care l-am înțeles,...
Pawnee au fost o mare problemă pentru acești oameni.
Sper că n-am întrecut măsura.
Intră, te rog.
Șezi?
Gheară de Pasăre vrea să știe...
de ce vrei să lupți cu Pawnee.
Ei nu ți-au făcut nimic.
Sunt dușmanii siouxilor.
Merg... numai războinicii siouxi.
Spune-i că am fost războinic...
mult mai mult timp decât tinerii care vor merge.
Spune-i.
El spune că felul siouxilor de a fi războinic...
nu e la fel cu al fețelor-palide.
- Nu ești pregătit. - Știu. Înțeleg.
Spune-i că nu pot învăța legile războiului stând în tabără.
Te mai roagă să...
veghezi asupra familiei sale cât e plecat.
Acest lucru constituie o mare onoare pentru tine.
Spune-i că voi fi fericit să am grijă de familia lui.
Îți mulțumește, Cel care Dansează cu Lupii, că ai venit.
Cine e Cel care Dansează cu Lupii?
E numele cu care oamenii...
te numesc pe tine acum.
Cel care Dansează...
Exact.
Din ziua aia.
Cel care Dansează cu Lupii.
Cum spui asta?
Țineți seama de ce spune față-palidă, dacă vreți.
Îmi place să vorbesc.
Sunt aici.
Ne plimbăm.
Oh, Am... tăiat-o, am dat-o jos azi.
Am ras-o. Continuă.
Uh, iarba crește în prerie.
Iarba crește în prerie?
- Greșit. - Greșit?
Ai spus "Focul trăiește în prerie".
Așa am spus?
Fără râsete, totuși.
Omul ăsta e războinic.
Din nou.
- Omul ăsta e războinic. - Ok, m-am prins.
Da.
Hoo hoo, nu?
Nu?
Încearcă asta.
Care e cuvântul...
...pentru frumusețe?
Ce faci?
E cald și stăm la umbră.
Mi-e foame.
Ce face Cel care Dansează cu Lupii?
Ce vrei să spui?
Cum merge învățatul?
Prinde repede.
Ce credeai că am spus?
Te duci după apă, azi?
Atunci lasă-ne să te ducem.
De unde ți se trage numele?
Nu eram prea mare...
când am fost luată de poporul meu.
Și am fost pusă la muncă.
Munceam din greu în fiecare zi.
Și era o fe... o femeie...
care nu mă prea plăcea.
Și obișnuia să-mi pună nume de rușine și uneori...
mă... Mă bătea?
Uh, într-o zi ea...
mă striga cu numele de rușine...
cu fața apropiată de a mea și...
am pocnit-o.
Eu eram mică, dar ea a căzut.
She fell hard and didnt move.
Iar eu stăteam deasupra ei cu pumnul..
și am întrebat...
dacă mai e vreo femeie...
care să mă mai cheme cu nume de rușine.
Nici una nu m-a mai necăjit din ziua aia.
Eu aș zice altfel.
Arată-mi!
Arată-mi, unde ai pocnit-o.
De ce nu ești măritată?
- Iartă-mă. - Trebuie să plec.
Te rog să mă ierți.
Pot să te ajut?
Nu vorbești azi?
Nu.
Unele cuvinte de-ale tale sunt greșite, dar înveți repede.
Să vedem, ce poți să-ți spun azi?
Vreau să știu despre Stă cu Pumnul Ridicat.
De ce nu are un bărbat?
E în doliu.
Nu price...
Nu înțeleg, cum "Doliu"?
Ea plânge după cineva.
După cine?
Nu e politicos să vorbești despre morți.
Dar ești nou aici și am să-ți spun.
Își plânge bărbatul.
A fost ucis de curând.
Așa se face că ai găsit-o în prerie, când ai venit.
Cât va fi în doliu?
Gheară de Pasăre are dreptul să-i spună când termină.
El e cel care a găsit-o când era foarte mică.
Poporul vorbește despre tine.
Și ce spun?
Sunt mândri de leacurile...
pe care le faci cu Cel care Dansează cu Lupii.
L-am rănit, și vreau să vorbesc cu el.
Nu poți. E plecat.
A plecat de dimineață.
Pariez că te gândeai
"Acu' de ce nu scrie?"
Salut Șosețică.
Hai, vino.
Nu-ți fac rău. Haide. Poți face asta.
De ce n-o iei? Hai că poți.
Haide.
Simplu. E ușor.
E foarte simplu, Șosețică.
Sunt în doliu.
Nu trebuie să afle nimeni.
- Da. - Trebuie să avem grijă.
Mare grijă.
Ok.
Stai, stai, așteaptă.
Ce e?
Necazuri.
Vin Pawnee, o ceată mare de 40-50 de oameni.
Vânătorii i-au întâlnit nu departe spre nord.
Vițel de Piatră, stai Vin cu tine.
Pawnee nu vor caii noștri, ei vor sânge.
Luați-vă armele și veniți la colibă.
Le iau.
Vițel de Piatră, așteaptă.
Am arme.
Am multe arme ghintuite. O mulțime.
- La fort? - Da.
Drumul e lung, nu putem risipi oamenii.
Dar armele fac fiecare luptător cât doi.
Ia un om și pleacă repede.
Îl iau pe Tot numai Zâmbet.
Ok!
Trage cu arma!
E foarte greu de spus ce-am simțit.
N-am mai participat niciodată la o luptă ca asta.
Nu e vreun obiectiv politic ascuns.
N-a fost o luptă pentru teritorii sau bogății sau pentru eliberarea unor oameni.
S-au luptat pentru păstrarea alimentelor care îi vor scoate din iarnă,...
ca să apere viața femeilor și copiilor, a celor dragi și apropiați.
Vițel de Piatră a fost o mare pierdere, dar nici măcar bătrânii nu-și amintesc...
o victorie atât de categorică.
Și, încet-încet, am început să o privesc într-o altă lumină.
Am simțit o mândrie cum n-am mai simțit vreodată.
Niciodată n-am știut cine e John Dunbar cu adevărat.
Poate că numele nu e nimic prin el însuși.
Dar când mi-am auzit numele sioux pronunțat mereu și mereu,...
... am știut, pentru prima dată, cine sunt cu adevărat.
Când eram mai tineri, el se lăuda mereu de cât de viteaz este.
Și ce șef minunat ar deveni.
Credeam că am fost impresionat.
În timp ce mergeam prin prerie, am surprins o mică turmă de bizoni.
Și primul lucru pe care l-a făcut războinicul cel brav a fost să se suie într-un copac.
Ar fi uitat cu totul de mine...
dacă n-ar fi avut nevoie de ajutorul meu ca să se cațere.
Și am stat acolo toată ziua în timp ce vaca asta bătrână dădea târcoale pe acolo.
Scotea țipete puternice și-și lovea capul de trunchi.
Unde te duci? Jucăm jocuri în noaptea asta.
Jocurile sunt bune totdeauna pentru Spinarea Calului.
Sunt obosit. Spinarea Calului, jocurile m-au lăsat totdeauna lefter.
Noapte bună.
Cât timp va mai fi Stă cu Pumnul Ridicat în doliu?
Nu știu.
Sper că nu prea mult.
S-a întâmplat ceva?
Ce?
A găsit dragostea din nou.
Cu cine?
Cu cine crezi?
Spune-mi.
Cu Cel care Dansează cu Lupii.
Ești sigură de asta?
Când îi vei vedea împreună, vei știi.
Ce spun oamenii?
Le place perechea.
Nimeni nu e supărat?
Are sens. Sunt amândoi albi.
Presupun că eu va trebui să spun ceva.
E fiica ta acum.
Știu.
Relaxează-te. Nu poți prevedea totul.
Oprește-te. Nu te mai juca.
Stă cu Pumnul Ridicat!
Nu mai ești în doliu.
Stai jos.
Se spune că vrei să te căsătorești.
Cu cine?
Cu Stă cu Pumnul Ridicat.
Ea e, nu-i așa?
E în doliu.
Nu și azi.
Gheară de Pasăre a eliberat-o.
Serios?
Ce faci aici?
Gheară de Pasăre mi-a spus să aștept.
S-ar putea să trebuiască să aștepți mult timp.
Tot Numai Zâmbet spune că l-a văzut pe Gheară de Pasăre călărind prin prerie.
Spune că vorbea singur.
Un vraci o ia destul de rău când e ultimul care află ceva.
Ce să fac?
Ești destul de sărac și o fată sioux nu e gratis.
Nu știu dacă te poți căsători.
Am pielea aia...
Nu, e prea mult leac.
Ce crezi? Calul meu e prea mult leac?
Pentru o fată.
Așteaptă aici. Poate te putem ajuta.
Așteaptă.
Asta fac, aștept!
Întregul sat a fost bucuros să facă o coletă în numele meu.
Generozitatea oamenilor a fost uimitoare.
Cu cât mai valoros era darul, cu atât mai ușor era dat.
Chiar și familiile mai sărace au vrut să dea animale pe care nu și le puteau permite.
Era greu să-i refuz.
Șal Negru era un mister.
Nu puteam ghici la ce se gândea și nu mi-a oferit nici un sfat...
nici un cuvânt de încurajare.
S-ar fi putut să fi fost obiectul unei păcăleli...
care includea întregul sat...
dar eram determinat.
Vânt în Plete mi-a spus că toate darurile au dispărut dimineață...
oferta mea fusese acceptată.
Am petrecut o noapte albă întrebându-mă ce greșeală am făcut, dacă am făcut vreuna.
Nu aveam idee care va fi decizia lui Gheară de Pasăre.
Întoarce-te.
Arăți bine.
Știi, bărbatul după care a ținut doliu...
A fost cel mai bun prieten al meu.
Nu știam asta.
A fost un om bun.
A fost greu pentru mine să te plac.
Nu gândesc la fel ca Gheară de Pasăre.
Întotdeauna simt furia la început.
Nu existau răspunsuri la întrebările mele.
Dar acum cred că a plecat pentru că veneai tu.
Așa văd eu.
Asta e o zi bună pentru mine.
Și pentru mine.
Dacă îl vrei pe omul acesta, ia-i mâna în mâna ta.
Eu n-am mai fost însurat..
Nu știu dacă toți mirii trăiesc aceeași stare,...
dar când Gheară de Pasăre a început să vorbească despre ce se așteaptă de la un soț sioux,
mintea a început să-mi plutească eliminând totul în afară de ea.
Cele mai mici detalii ale costumului ei,...
conturul trupului,...
lumina din ochii ei,...
picioarele deosebit de mici.
Știam că dragostea noastră va dăinui.
Ai auzit ceea ce am spus?
Da.
Bine, atunci du-o înăuntru.
E soția ta.
Oh, bine.
Mulțumesc.
La revedere.
Rămâneți cu bine.
Ușa lui Dansează cu Lupii e închisă cam mult zilele astea.
Cred că vor neapărat să facă copii.
Nu cred că au necazuri.
Dacă astupăm coșul de fum, vor ieși afară cu siguranță.
Dansând cu Lupii, ești acolo?
Astăzi călătoresc într-un loc îndepărtat.
Aș vrea să vii cu mine.
E plăcut să stai afară.
Da, așa trebuie.
Vrem să avem un copil.
Nu mai așteptați?
Nu.
Mă gândeam că dintre toate căile vieții,...
una e cea mai importantă.
E calea cea adevărată pentru ființa umană.
Cred că tu ești pe calea asta, și mă bucur.
Noi te numim Albina Lucrătoare.
Se spune că toate animalele s-au născut aici.
Și că de aici s-au împrăștiat în preerie pentru a hrăni toți oamenii.
Chiar și inamicii noștri sunt de acord că acesta este un loc sacru.
E liniște aici.
Trebuie să așteptăm acești oameni.
Nu, au fost plecați o săptămână. Poate mai mult.
Vom adăpa caii și apoi mergem acasă.
Tu totdeauna întrebi despre oamenii albi.
Mereu ai vrut să știi câți vor veni.
Vor fi mulți, prietene.
Fără de număr.
Câți?
Câte stele sunt pe cer.
Mi-e teamă pentru siouxii.
Trebuie să-i spunem asta lui Zece Urși.
Omul care a purtat asta a venit...
...în vremea străbunicilor mei.
Până la urmă i-am izgonit.
Apoi au venit mexicanii. Ăștia nu vor mai veni.
Pe vremea mea, texanii.
Au fost ca toți ceilalți.
Iau fără să ceară.
Nu știu dacă suntem pregătiți pentru astfel de oameni.
Dar, cred că ai dreptate. Or să tot vină.
Când mă gândesc la asta, mă uit la coif.
Pământul nostru e tot ce avem, și ne vom bate să-l păstrăm.
Mâine, strângem corturile...
...și plecăm spre locul de iernat.
Ai luat tot de la fortu' soldaților?
Da.
Da. Nu mai e nimic pentru mine acolo.
E bine.
Jurnalul.
Stă cu Pumnul, așteaptă.
Cuvintele sunt importante!
Cuvintele sunt ca o cale pe care s-o urmeze poporul.
Acolo scrie totul despre viața mea de aici. Trebuie să-l găsesc.
Destul.
Nu putem sta după tine.
Îl aduc imediat. Imediat.
Uite-l!
Uite-l! Prindeți-l!
Nu!
Rămâi jos. Stai.
Oh, Doamne.
Dumnezeule.
E ok.
S-a-ntâmplat ceva.
Cel care Dansează cu Lupii nu mai vine.
O fi având necazuri.
Ia doi oameni buni și trimite-i înapoi, la fort.
Spivey.
- Spivey! - Da, domnule sergent?
Raportează-i maiorului că se trezește.
Mișcă, măgar necuvântător.
Ai să ajungi sigur în iad...
Nu-i așa?
Maiorul vine imediat.
Ei, știe englezește?
Nu știu, domnule.
Vorbești englezește?
Știi englezește? Vorbește!
Da, știu.
Cine ești?
Lt. John J. Dunbar. Aici e postul meu.
De ce ești îmbrăcat așa?
Am venit de la Fort Hayes în aprilie trecut și aici nu era nimeni.
Ai vreo dovadă?
Jurnalul meu e pe raft înăuntru. Ordinele pe care le-am primit sunt scrise acolo.
O să vă lămuriți.
Spivey, tu și Edwards ați ajuns primii aici.
Ați găsit ceva, un jurnal?
Nu, domnule, n-am găsit nimic.
Unde-i Edwards?
Afară.
Da' nici el n-a găsit nimic.
Edwards, caută-mă.
Te-ai întors, șmechere, nu-i așa?
Nu-i așa?
Care spuneai că ți-e numele?
Dunbar.
D-u-n-b-a-r. John.
Spui că ești ofițer?
- Dumnezeule. Nu mi-ai citit ordinele? - Nu.
Sunt în jurnalul meu.
Nu există ordine.
Nu există jurnal.
De ce nu ești în uniformă?
Trebuie să mă ușurez.
- Sergent, ai grijă de el. - Da, domnule.
Să mergem.
- E alb. - Mie nu-mi pare alb.
- Spune că e soldat. - Soldat? E ofițer.
Ofițer ? Îl saluți sau îl împuști?
Drepți!
Am spus: drepți.
Nu-l împușcați! Imobilizați-l!
Prindeți-l!
De ce n-ai uniformă?
Ce caută armata aici?
- Locotenentul te-a întrebat ceva. - Bauer.
Suntem însărcinați cu arestarea...
Suntem însărcinați cu capturarea celor ostili și recuperarea proprietăților furate,...
... eliberarea captivilor albi luați prizonieri de inamic.
- Nu există inamic. - Asta vom hotărî noi.
Dacă ne conduci prin taberele lor și ne servești ca traducător,...
... comportarea ta va fi reconsiderată.
- Ce comportare? - Cu tot respectul...
Statutul tău de trădător poate fii îmbunătățit dacă alegi...
să cooperezi cu armata Statelor Unite.
Nu aveți nimic de făcut aici.
Ai de gând să cooperezi sau nu?
Vorbește!
Eu sunt Cel care Dansează cu Lupii.
Asta ce mai e?
N-am nimic să-ți spun ție.
Nu merită să vorbesc cu tine.
Sergeant, formează un detașament și du prizonierul la râu.
- Ca să se spele pe față. - Da, domnule.
Nu tu, Spivey.
Locotenente.
Domnul maior vrea să vă vadă.
Spivey.
Spivey. Ai hârtie?
- Ce dracu-i cu tine? - Dă-mi o blestemată de foaie.
Păi, știi să citești?
Nu știu? Ce importanță are?
Nici tu nu știi. Hai dă-mi nițică.
- Dă-mi! - Hoo. Stai așa
Bauer!
Dă-mi drumul!
Linge-o. Hai lipăie.
Fiu de cățea!
Gata.
Numai c-o să rămâi nemâncat, dacă asta contează.
Vorba e că sunt hotărâți să te mâne înapoi la Hayes.
Și, odată ajuns acolo, ăia o să te cam spânzure.
Haide. Uită de el. Continuă. Ieși de aici.
Treci acolo!
Hei, Spivey, ce-i asta?
Parcă se ține după noi.
Dă-l dracu', stai așa, că-l împușc.
La naiba. L-ai ratat.
- Nu trage, e ținta mea. - Hei, stai așa, eu l-am văzut primu'.
- La pământ! - Uite la idiotu' ăla nenorocit.
Nici măcar nu mișcă.
- Stai un pic, e al meu. - Trage!
Ia-l, Edwards, uite-l colo!
Împușcă-l!
Iisuse! Sfinte sisoe!
Bauer, dă-te de pe el!
Putea să te omoare.
I-o trag eu japiței ălea.
Acu', stai dracu' jos.
Ăla e! L-am ras!
Lovitură mortală. Haideți!
Fiu de cățea!
Scoală!
Serios! Scoală!
Scoală! Haide, scoală!
Ce?
O singură dată dacă mai dai în prizonier, eu îți pun cătușele.
Voi, înapoi!
Fir-ar-al dracului!
Boo.
E liber după pâlcul ăla de copaci?
În regulă. Să plecăm!
Nu văd pe nimeni.
Indienii!
Nu.
Cel care Dansează cu Lupii e tăcut de câteva zile.
E cătrănit?
Uciderea soldaților, la râu...
...a fost o treabă bună.
Nu m-a deranjat că i-am ucis pe oamenii ăia. Am fost încântat s-o fac.
Dar soldații mă urăsc acum, mai tare decât pe oricine.
Ei cred că sunt un trădător.
Și mă vor vâna.
Iar când mă vor găsi pe mine, vor da și de voi.
De aceea, cred că ar fi înțelept să mutați satul acum.
Eu o să plec.
Trebuie să merg să vorbesc tuturor celor care mă vor asculta.
Liniște, mi-ați spart urechile.
Lăsați-ne singuri.
Ești singura față-palidă pe care am cunoscut-o.
M-am gândit mult la tine, mult mai mult decât crezi.
Eu zic că greșești.
Omul pe care îl caută soldații nu mai există.
Acum este un sioux, pe care-l cheamă Cel care Dansează cu Lupii.
Să fumăm un pic.
Cu Zece Urși asta a durat întotdeauna.
Era ceva adânc în tot ce spunea, și știam că dorea să rămân.
Dar eu știam ce vreau.
Eu aș fi un motiv și atât i-ar trebui armatei ca să găsească acest loc.
Am insistat cât am putut să mute tabăra,...
dar, în cele din urmă, el doar a zâmbit și am vorbit nimicuri.
Mi-a reamintit că, la vârsta lui, un foc bun e cel mai important lucru.
Zece Urși era un om extraordinar.
N-ai nimic de spus?
Ce-aș putea să-ți spun?
Orice-ți trece prin minte.
Te-ai hotărât?
Locul meu e cu tine.
Merg cu tine oriunde.
Nu ți-e frică?
Nu.
I-am spus lui Zece Urși că vom pleca la topirea zăpezii.
Ai spus-o tuturor?
Nu la toți.
E bine.
Ți-ai...
...terminat pipa?
Bună pipă,...
Cum...
...scoate fum?
N-am fumat niciodată.
Am mers departe...
...tu și cu mine.
N-o să vă uit.
Cel care Dansează cu Lupii!
Eu sunt Vânt în Plete!
Știi că sunt prietenul tău?
Înțelegi că tu vei fi totdeauna prietenul meu?
Cel care Dansează cu Lupii!
Sergent! Aici! Acum!
După 13 ani, casele le erau distruse, bizonii lor uciși,
ultimul pâlc de siouxi liberi s-a predat autorităților albe,
la Fort Robinson, Nebraska. Marea cultură a calului de prerie
s-a dus și Frontiera Americană avea să intre, curând, în istorie...